Боян Бойчев
Посоки

chitanka.info

Някой запечата небето

С размазано жълто петно,

Подредих си пак битието —

Затворник с условен живот.

Получавам поредна присъда —

С утринта да отворя очи,

Тази нощ пак надлъгвам

Тишината, а тя си мълчи.

Улици изкуствено осветени

От презареждащите слънца,

Всички ние сме тленни,

Навред разпилени зрънца.

Всички ние сме пръснати

По посоките на света.

Не разбираме — и да търсим,

Обречени сме на век самота.

Навярно късно е вече —

Погледнах полунощния час,

Думите мракът облече,

Безмълвен тръгвам си аз.

Загубил всички посоки,

Къде ще стигна — не знам.

Вечерта е такава самотна

И аз пак прибирам се сам.

юли 1999 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.